ROSA
Hallå, du. Du går inte den vägen.
Den vägen är inte för färgade.
Gå av, gå runt baksidan och fortsätt där.
Det är er entré. Du vet det.
Jag ser inte behovet...
för att gå av och sedan tillbaka dit
inte när det finns folk som står i trappan.
Hur ska jag klämmas igenom där?
Om du inte går igenom den bakdörren,
går du av min buss.
Herrn, släpp mig.
Snälla gör det inte, herrn. Sluta!
Bäst att du inte slår mig.
Gå ut ur den dörren!
Hallå!
Hallå, vänta. Stanna!
Nästan.
-Sheffield? -Nästan. Riktigt nära.
Så, inte Sheffield då.
Du gör det medvetet, eller hur?
Vem pratar du med?
Om det är jag, har jag inte rört någonting.
Jag pratar med TARDIS.
För detta är vårt nionde försök.
Fjortonde. Du kan inte kontrollera denna sak, kan du?
Ursäkta mig? Jo, det kan jag.
För det mesta.
Bara ibland, som nu, har den sitt eget sinne.
Så, var är vi, egentligen?
Jorden. Förenta staterna.
1955, Montgomery, Alabama,
om jag läser detta ordentligt
Nya skärmar. Listar fortfarande ut dem.
1955?
Elvis. Kan vi se Elvis?
Jag tror att han är i New York den här veckan.
Jag kunde ringa honom.
Du har inte Elvis telefonnummer?
Berätta aldrig någonsin för någon att jag lånade ut en mobiltelefon till honom.
Vad är det?
Spår av Artron energi?
Ska vi veta vad Artron energi är?
Det är samma typ av energi som TARDIS går av.
Det borde verkligen inte finnas spår av Artron energi här.
Om de inte är våra, så är de inte.
Och nu vill du spana in det?
Ja, det borde jag.
Snabbkik, men tyst. Historien är mycket känslig.
Vi håller oss ihop.
Verkliga 1950-talet. Tidsresor är fantastiskt!
Ursäkta mig?
Du tappade den här.
Ta dina smutsiga svarta händer från min fru.
-Sluta! -Snälla, ta ett steg tillbaka.
Är du okej, Ryan?
Jag försökte bara ge tillbaka handsken till henne.
Är det här din pojke?
Det är mitt barnbarn, faktiskt.
-Din Vad? -Mitt barnbarn.
Du är inte härifrån.
Vi vill inte ha några problem.
Jag vet inte hur det går där ni är från,
men din pojke, han kommer att svänga från ett träd med en snara för en halsduk
om han rör en vit kvinna i Montgomery.
-Vad gjorde du just... -Är det ett problem här, herr Steele?
Ett steg bort nu, fortsätt. Ett steg bort.
-Vänner till er? -Nej, herrn.
Bara på min lunchpaus, undrar om jag kan hjälpa till
med något missförstånd.
Jag tror att din kostym är redo i morgon.
Förändringarna kommer att få det att se bra ut, herrn.
Låt oss gå, Lizzie.
-Är du galen? -Han slog mig.
Läser du tidningar?
Du vet vad de gjorde mot unga Emmett Till.
-Vi är ute ur staden. -Så var Emmett Till.
På semester från norr, några ord till...
en vit kvinna i Mississippi, och nästa sak,
de hittade hans kropp i floden.
Vill du att det ska vara du?
Nej.
Har din mamma uppfostrat dig utan hyfs?
Jag kommer att ta en "Nej, frun".
Nej, frun.
-Är ni tillsammans? -Ja, vi är väldigt tacksamma, fröken...
Fru Parks. Rosa Parks.
Aldrig.
-Du skojar? -Lysande!
Rosa Parks? Härligt att träffa dig, Rosa Parks. Stor beundrare.
Ursäkta mig?
Stor beundrare av...
Montgomery.
Jag är...Vi besöker bara.
Rekommenderar du något för turister som oss?
Jag rekommenderar att du ni sticker från Alabama
innan ni befinner er i trubbel ni inte kan komma ifrån.
Herregud.
Kan du tro det? Faktiska Rosa Parks.
Fantastiskt.
Också ett problem.
Registrerar spår av Artron energi runt henne.
Varför det?
Nej.
Kraftsköldar.
Vi var i Rosa Parks klassen i grundskolan.
Kommer du ihåg?
Alla klasserna år 4, 5 och 6 namnges efter inspirerande människor.
Hon är busskvinnan, eller hur?
-Kommer du ihåg vad hon gjorde? -Ja.
Första svarta kvinnan som körde en buss.
-Nej, Ryan. -Vad?
Din farmor skulle bli galen nu.
Hur kunde du ha varit i en klass som döptes efter kvinnan,
och vet inte vem hon är?
Hon är amerikansk.
Hon vägrade ge upp sitt säte på en segregerad buss till en vit passagerare.
Och blev arresterad för det.
Hennes arrestering startade en bojkott av bussarna i Montgomery.
Eller snarare, kommer att börja.
Idag är onsdagen den 30 november 1955.
I morgon vägrar Rosa att ge upp sitt säte.
Och allt detta startade mer eller mindre USA:s medborgerliga rättighetsrörelse
ledd av Martin Luther King.
Jag är inte helt okunnig.
Jag blev bara förvirrad av hela bussen.
Martin Luther King är en minister här i Montgomery, just nu.
-Han och Rosa kände varandra? -Ja.
Är det jag, eller har det blivit väldigt tyst här inne?
Vi serverar inte negrer.
Bra.
För jag dem äter dem.
Eller mexikaner.
Pratar hon med mig?
Ni måste alla äta någon annanstans.
Kom igen.
Okej, lyssna, jag kan hantera det här.
Ni går tillbaka till TARDIS och är säkra.
-Medan du gör vad? -Letar efter källan
av dessa energiavvikelser.
Vi är på en dag ur en tipppunkt i jordhistorien,
Jag vill inte ha något som stör det.
Det är lätt för mig här.
Det är farligare för dig.
Du kan gå bort från detta.
-Rosa Parks kan inte. -Rosa Parks gör det inte.
Om hon kan leva här hela sitt liv, kommer ett par timmar inte att döda mig.
-Det kommer inte att döda mig, eller hur? -Nej.
Inte om vi ser tar hand om varandra.
Jag är okej med det. Vad tror du, mexikanska damen?
Hallå, håll upp det, jag använder dig som en Piñata.
Epicentret i Artron-regionen ligger 1,6 km det hållet.
-Kom igen. -Tjena tjena.
Vi kommer att stanna någon annanstans att äta, eller hur?
Ingen tid, Graham.
Har du märkt att det händer mycket?
Jag behöver regelbunden mat, det är allt.
-Vi blev precis utkastade ur en bar och det är vad du oroar dig för?
Inte bara det.
Inte säker på att din mage är kompatibel med tidsresor, Graham.
Kan jag hjälpa dig?
Ett problem här?
Inget problem, frun.
Inga problem alls.
Det är här där Artron-signalerna konvergerar.
Vid bussbolaget. Alla vägar leder till Rosa Parks.
Ja.
En bit av oro. Låt oss ta en titt.
Jag är inte säker på det här.
Det finns inget här inne.
Varför hänglås på ett tomt rum?
Om det inte är tomt.
Det var inte där alldeles nyss.
Skojar inte.
Det var där. Vi kunde bara inte se det.
Uppfattningsfilter.
Varför skulle någon göra det med en resväska?
Kan vi öppna den?
Är den rätta frågan.
Är någon upphetsad? För jag är väldigt upphetsad.
Du kommer inte vara om det är en bomb.
Döda inte vibet, Graham.
Oj. Inte likt 50-talet.
Jag visste det.
Titta, nu finns det ett problem.
Vi är inte de enda i Montgomery som inte hör hemma här.
Några ledtrådar vad något av det är?
Information-tegelsten.
Multi-avlyssningsövervakningsenhet.
Allt lite slutkört dock.
Tja, varför har det lämnats här inne?
Detta förklarar Artron-signalerna.
Det här är mycket dåliga nyheter.
Sekundär laddare för en...
Här inne.
Stanna här.
Hallå, Brando. Letar du efter oss?
Jag är inte beväpnad.
Var det menat så att jag inte skjuter dig?
Helst.
Så,
temporärt förskjutningsvapen.
Hemska saker. Kan inte stå dem.
Tack.
Inte en komplimang.
Tar mycket kraft att förskjuta saker i tiden.
Jag tror att du och jag båda vet att ditt vapen är mer eller mindre tom.
Och jag har ditt extrabatteri.
Du har lämnat spår av resterande Artron energi över 1955.
Vad är du, Artron-polisen?
Kanske du är det. Blå låda i gränden, är det en TARDIS?
Skulle kunna vara. Vad är det för dig?
Det kan vara värt mycket.
Näe, inte den där.
Begagnad, stor körsträcka. En slarvig ägare.
Tänk dig, det är bättre än en Vortex Manipulator,
som den på din handled.
Billig och otäck tidsresa.
Så vad vill du ha med Rosa Parks?
Vem?
Nu är du irriterande.
Känslan är ömsesidig.
Hur länge har du varit här?
Gå ut ur Montgomery.
Du är inte den första som säger det till oss.
Om jag ser någon av er igen, kommer jag att döda er.
Gör inte hot mot mig.
Skynda, på din väg nu.
Vad gör du?
Kom igen, gänget.
Ska vi faktiskt åka?
Inte på en miljon år.
Jag blir ganska trött att se det tecknet.
Så hur ska vi göra det här?
I kommer du innan någon ser.
Jo, det här är roligt.
Förra gången jag slog in i någons rum med ett fönster var Danny Biswas år 10.
Du gick precis ner i min uppskattning.
Okej!
Danny Biswas? Han stansade långt över hans vikt.
Har du bara av misstag gett mig en komplimang?
Sak samma.
Varför kan vi inte bara stanna i TARDIS?
Vår vän med temporärt förskjutningsvapen har ögon på det.
Vi går in och ut därifrån, vi kommer att springa in i honom igen.
Och jag vill inte, inte än.
-Inte förrän vi listar ut det här. -Det här är bättre?
Smugglar oss in i smutsiga motell?
Jag behöver bara ett ögonblick för att lista ut det här.
Ja, som, vad vet vi egentligen?
Tja, 1955, Montgomery.
En dag från att Rosa Parks vägrar att ge upp sitt säte på en buss.
Under tiden har vi en tidresande bedragare,
smygande bland bussarna med ett temporärt förskjutningsvapen.
Jag förstår "vapen", men inte säker på "temporär förskjutning".
Förskjuter dig genom tiden.
En sats träffar dig, du kastas genom tiden
till varhelst användaren har ställt den.
Han har satt på en mycket avlägsen framtid.
Det är hemskt.
Ja, och den använder Artron-molekyler.
Det, plus hans Vortex Manipulator
var förmodligen vad TARDIS upptäckte när den tog oss hit.
Så, tror vi att han försöker döda Rosa Parks?
Eller använd det vapnet på henne?
Han har varit här en stund. Ställ upp en bas vid bussarna.
Om han ville bli av med henne, varför har han inte gjort det redan?
Dessutom tog soniken upp något annat på honom,
men jag måste gå tillbaka för att försäkra mig.
Okej.
Vad kommer du ihåg om Rosa från skolan?
Vad gör du?
Det är vandalism. Vi måste betala för det!
Oroa dig inte. Specialpenna.
Nej, packa in det. Du är inte Banksy.
Eller är jag?
Rosa tar bussen den 1:e december 1955.
Vilken tid på dygnet?
Kväll. Hon kom hem från jobbet.
Jag kommer ihåg eftersom hon sa att folk trodde att hon inte stod
för att hon var trött från att arbeta, men hon var det inte.
Var jobbade hon?
Jag tror att det var i en butik, som ett varuhus.
Nej, nej, vänta, tidigare sa hon till den typen som slog Ryan,
"Din kostym är redo i morgon."
Det var det, hon gjorde klädreparationer. Hon var en sömmerska.
Jag menar, är en sömmerska.
Kan inte bli van vid att vara i det förflutna.
-Badrum. -Allvarligt?
Väldigt allvarligt.
Nej, Dok, väggen.
Banksy har inte någon av dem.
Eller har jag?
Officer. Vad kan jag hjälpa dig med?
Kan jag komma in, frun?
"Frun," jag kan fortfarande inte vänja mig till det.
Här är vi, älskling.
Denna polis var så angelägen att komma in
han kände inte behovet av att presentera sig själv.
Är det ett problem, Officer...
Mason. Montgomery polisen.
Jag skulle erbjuda dig en kopp men förfriskningsanläggningarna är mycket dåliga.
Jag lämnar ett meddelande.
Brittisk?
Hur kan du se det?
Ni har gjort folk oroliga.
Hur har vi gjort det?
Ni råkar inte känna ett par byrackor?
Negerpojke. Mexikansk tjej
Jag känner inte igen någon av den beskrivningen.
De säger att Negern har gått runt
och börjat slagsmål med uppstående medborgare.
Du uppskattar att det är ett... Det är ett brott
att hysa färgade i ett rum här.
Vi hyser inte någon som inte har rätt att vara här.
Vad är er angelägenhet här i Montgomery?
Vi är här för att pitcha en uppfinning.
Ja, det är en telefon.
Den spelar musik och det är en kamera, tar bilder också.
Och det är en kalender.
Och den skickar brev.
-Låter löjligt. -Ja...
Vad heter du, herrn?
Steve.
Jobb. Steve Jobs.
Är du respektlös mot mig, herr Jobs?
Steve Jobs skulle aldrig vara respektlös mot en Montgomery polis, herrn.
Du kommer själv att vara borta så fort er angelägenhet är avslutad.
Jag varnade honom inte.
-Jag är redan trött på den här platsen.
Jag vet.
Att vara här precis när historia äger rum.
Det är inte historia här, Yaz.
Vi gömmer oss bakom soptunnor.
Jag måste jobba så hårt för att hålla mitt humör, varje sekund här.
Jag kunde ha slagit den killen där borta så fort vi anlände.
Tack gode gud, att min farmor lärde mig hur man behåller mitt humör.
Ge dem aldrig ursäkten.
Japp.
-Min pappa säger detsamma. -Ja, ser du.
Det är inte som om Rosa Parks utplånar rasism från hela världen för alltid.
Annars, hur kan jag att bli stoppad mer av polisen än mina vita kompisar?
Hallå, inte den här polisen.
Berätta för mig att du inte får krångel.
Såklart gör jag det. Särskilt på jobbet.
Jag blir kallad en Paki när jag reder ut hemmavåld,
eller en terrorist på väg hem från moskén.
Ja, precis.
Men de vinner inte, dessa människor.
Jag kan vara polis nu
för att folk som Rosa Parks kämpade för dem striderna för mig.
För oss.
Och om 53 år kommer de att ha en svart president som ledare.
Vem vet var de är 50 år efter det?
Det är ordentlig förändring.
-Vad? -Var du född så här positiv?
Antar det.
Måste vara mitt mexikanska blod.
Yaz? Ryan?
Var var vi? Vi behöver så mycket intel som vi kan få.
Om vi ska skydda Rosa måste vi veta fakta om hennes liv.
Hemadress. Daglig rutin. Vart hon jobbar.
Rutten som hon tar och kyrkan hon går till.
Även namnet på föraren hon vägrade.
Jag vet det. Det är James Blake.
Hur vet du det?
Jo, din farmor när hon fick reda på att jag var en busschaufför, sa till mig,
"Bäst att du inte är som James Blake.
"Ormen Blake." Det var vad hon kallade honom.
Och jag var tvungen att fråga henne vem han var,
och hon sa bara att han gav alla busschaufförer ett dåligt namn.
Hon sa det när ni precis hade träffat?
-Ja. -Det är ganska svårt.
Det är min farmor.
Ja. Hon hade en tröja som sa,
"Rosas ande."
Och ja, jag önskar att hon var här.
Jag gör inte det. Hon skulle starta ett upplopp.
Okej. Operation Rosa Parks.
Jag fick reda på var hon arbetar.
Montgomerys marknadsvaruhus.
Och om telefonboken har rätt, det är här hon bor.
Okej. Så, dessa bussvägar går inte nära Rosas butik eller hus,
men dessa gör det.
Bra. Om vi kan hitta Rosa's rutt och tid idag,
kan vi hålla ett öga på henne imorgon.
Vem är sugen på en bussresa?
Herrn, ursäkta mig.
Ursäkta.
Hallå, Dok.
Denna rutt är en av tre som går mellan Rosas hem och där hon arbetar.
Jag tror att den här är den mest direkta.
Så det är troligt att hon tar den här imorgon kväll.
Men vi kan inte vara säker på exakt vilken tid.
Om vi inte förföljer henne hela dagen.
Det här är jag. På baksidan av bussen.
Jag skäms så mycket. Du borde inte behöva göra det här.
Jag håller med. Jag är ledsen, Ryan.
Föraren släppte in mig på framsidan av bussen.
Vad betyder det för var jag sitter?
Uppenbarligen inte mycket pakistanskt arv här.
Betyder färgad bara svart i 1955?
Jag antar att jag Parksar min sydasiatiska mexikanska baksida
i den vita delen och låt oss se vad som händer.
Rider bussen i Montgomery. Härliga tider.
Det är där hon jobbar.
Detta måste vara hennes stopp.
Perfekt. Vi kan vänta här,
hoppa sedan på bussen med henne när hon slutar jobba.
Ha en litet snack.
Hej. Trevligt att se dig igen.
Fru Parks, eller hur?
Ja.
Du hjälpte oss tidigare idag med vårt lilla missförstånd.
Jag kommer ihåg. Brittisk.
Ja, rolig sak. Du kommer aldrig att tro på det här.
Vi gör faktiskt en marknadsundersökning för bussföretag.
Tittar på folks transportvanor.
Svara på frågorna, gå in i lotteriet för ett pris.
Du tar den här bussen den här tiden varje dag?
De flesta dagar. Alltid den här tiden.
Och du bor vart?
Cleveland Domstolen. Nästa stopp.
Fröken, om du fortsätter sitta där måste vi alla flytta.
Vad menar du?
Tja, om vita människor behöver platser,
enligt lagen måste jag ge upp min.
Denna mellansektion är endast för färgade om vitt folk inte behöver den.
Jo, det är inte rätt.
Berätta det för ditt företag, herrn.
Om jag vinner ert lotteri, kommer det att ge mig
rätten att sitta var helst jag vill på den här bussen?
Nej.
Jag trodde inte det.
Detta är mitt stopp.
Jag förföljer henne.
Se vad jag kan ta reda på.
Möter dig tillbaka på Motellet senare.
Ryan.
Var försiktig.
Ja.
Tror du att han kommer att bli okej?
Jag hoppas det.
Graham, tror du att du kan hitta James Blake, föraren?
Ja, jag har bara ett snack med killen på framsidan
och tar reda på vart alla dricker.
Yaz, kan du sammanställa en tidslinje av vad som händer,
den här tiden imorgon kväll?
Okej. Men vad ska du göra?
Prata med vår vän. Berätta för honom att hålla sig ur historiens väg.
Förföljer Rosa Parks! Osäker om detta.
Bäst att du inte följer efter mig.
-Jag vill hjälpa. -Med vad?
Kampen.
Och hur vet jag att du inte är en spion för polisen eller FBI?
För om de skulle skicka en spion
skulle de skicka en som faktiskt kunde förfölja utan att bli upptäckt.
Och som inte hade en brittisk accent.
Också, tror inte de känner några svarta killar.
Är du något bra på att servera kaffe?
Hoppsan. Synd.
Du har precis skickat all din utrustning till gud vet vart.
7800-talet av vapeninställningen att döma
som förresten, överhettas väldigt lätt.
Billiga och otäcka. Nu är vi kvitt.
Första saker först.
Berätta om Stormburen.
-Storm vad? -Dålig lögnare.
På din handled är en Stormbur-identifierare.
Den säkraste fängelseanläggningen på denna sida av universum.
Inte i denna tidszon, förstås.
Men jag antar att det är där Vortex Manipulatorn kommer in.
Det är fantastiskt vad man kan få
om du är beredd att jobba och byta inne i fängelset.
Flykt eller utsläpp?
Jag gjorde min tid. Jag är rehabiliterad.
Vad var du där för i första hand?
Åh, om jag säger till dig, kan det färga din syn på mig.
Jag var ung. Ingen blev skadad.
Tja, ett fåtal människor blev dödade. Ett par hundra personer. Tusen max.
Tvåtusen.
Och det var otrevligt att Stormburen placerade en neural begränsare i din hjärna
innan du släpptes tillbaka till universum.
Hur kan du veta det?
-Vem är du? -Mycket bra skanner, är det.
Jag upptäckte det första gången vi träffades.
Och då började det vara meningslöst eftersom vi undrade...
Du har uppenbarligen fått problem med Rosa, varför dödar du henne bara inte?
Men svaret är, för att du inte kan.
Neuralbegränsare betyder att du inte kan döda eller skada någon levande sak.
Det hindrar dig från att göra det, oavsett hur mycket du vill försöka.
Så även om jag gör det här, krossar du din Vortex Manipulator...
Ja, det är det. Sparkas in
Bundet till din hjärnkemi.
Du kan inte skada mig. Så mycket som du vill det.
Bäst att vara snäll mot mig
för att jag är din bästa chans att komma ur denna tidszon nu.
Steriliserad brottsling vid utsläpp.
Och du kommer hit.
-Varför? -Jag är tillåten en hobby.
Och din är Rosa Parks?
Här började saker gå fel.
Och du tror att du kan ställa dem till rätta?
Jag hade mycket tid att tänka i Stormburen,
och jag insåg att små handlingar förändrade världen.
Vad heter du?
-Krasko. -Gillar inte det.
Lyssna, Krasko, jag kommer att ge dig en varning.
Gå någon annanstans. Hitta en strand, läs en bok.
För du är en brottsling som har förlorat sitt kit.
Förlorade sina vapen.
Tror du det gör skillnad?
Historia förändras när små saker inte går att planera.
Du menar imorgon.
Kommer inte att fungera.
Inte medan jag är här.
Vi får se.
Detta är Ryan Sinclair. Han är från England.
Jag tänker att han kan bli en ny rekryt till vårt ungdomsråd.
Jag sa att han kunde lyssna på och servera kaffe.
Åh, det här är min man, Parks.
Det här är herr Fred Gray.
Och det här är Dr King från Dexter Avenue Baptist Church.
Vad?
-Martin Luther King? -Det stämmer.
Jösses. Min farmor älskar dig.
Din "farmor"?
Min mormor. Mormor.
De äldre damerna älskar din predikan, Martin.
Du kommer aldrig att vara kort för en gråhårig fru i Alabama.
Hon går till Dexter Avenue?
Nej, hon dog nyligen.
Jag är ledsen för din förlust, min son.
Tack.
Tack, Martin Luther King.
Hon hade nöjd att veta att du sa det.
-Ryan. -Ursäkta, dr King.
Ja, Rosa Parks?
Vill du servera det där kaffet nu?
Ja.
Så du säger att du är en busschaufför också tillbaka i England?
Det är ett privilegium, eller hur? Tar folk dit de vill åka.
Att vara en del av samhället.
Jag antar att du inte behöver hantera att hålla de färgade borta från vita.
Nej, det gör vi inte.
Du godkänner det, Jim?
Precis som det är. Oavsett hur mycket de klagar.
Ska inte förändras.
Tillbaka till det imorgon, antar jag.
Nej, ska fiska på Mill Creek.
Du kan inte det. Det är den första December.
Vad?
Tja, för det är en torsdag, eller hur? Du vet, som en arbetsdag.
Mitt schema har förändrats.
Han från depån kom precis och gav mig de goda nyheterna.
Fått vad du ville ha från ikväll?
Jag visste inte vad jag ville ha.
Men, ja.
Att träffa er killar. Lyssnar på er alla prata. Jag kan inte tro det.
Det blir bättre, vet du.
Inte perfekt men...
Bättre.
Jag hoppas det.
Det är värt kampen.
Tack.
Från mig och min farmor.
Jag har inte gjort någonting.
Godnatt, frun.
Behövs att få Kraskos vapen av honom, åtminstone.
James Blake tar ledigt dag.
-Vad? -Men det kan han inte.
Det är vad jag sa. Konstigt nog, lyssnade han inte.
Din kompis stör.
Han har omplacerat Blakes rutt
till en förare som heter Elias Griffin Junior.
Små handlingar. Det är vad Krasko gör.
Han är smart. Jag ger honom det. Han vet.
Han planerar inte att döda eller förstöra eller bryta historien.
Han planerar att knuffa det så att det inte händer.
Något av en pinne i ekrarna för att kasta allt från skenorna
och nu blandar jag verkligen mina transport metaforer.
Tja, han räknade inte med oss att hålla den på plats.
Och hur gör vi det då?
Nu vet vi vad vår uppgift är.
Håll historien i ordning.
Ingen ändrar det.
Bara skydda den mot någon som vill störa den.
I morgon måste vi se till att Rosa Parks kommer på bussen
körd av James Blake och att bussen är full,
så Rosa sitter när hon blir ombedd att stå för vita passagerare.
Ryan, strula inte med det.
Hur fungerar det ens?
Laddaren är här, den här inställningen ringer den temporala destinationen.
Ganska enkelt, ganska dödligt.
Nu, kan vi koncentrera oss?
Hur ska vi behålla historien i ordning
om James Blake ska fiska på Mill Creek
och en annan förare är upptagen med att göra hans rutt?
-Jag har en idé. -Jag har en idé.
Samma idé?
-Lotterivinnare. -Fiskeneddrag.
Elias Griffin Junior?
-Ja. -Grattis.
Du är den lyckliga vinnaren av vårat Århundrades Lotteri.
Jag kommer inte ihåg att skriva in någon tomt.
Du har vunnit en utbetalad resa till Las Vegas.
Första radbiljetter för att se Frank Sinatra och ett VIP-pass för att träffa Frank själv.
Min fru älskar Sinatra.
Fantastiskt, vem kunde ha gissat?
Bara ett villkor, du måste åka nu.
Just nu.
Åh, det kan jag inte. Mitt jobbskifte börjar om ett par timmar.
Vi har ordnat det också.
Ditt företag har redan tilldelat någon att täcka dig.
Det finns en taxi som hämtar dig om 30 minuter
som tar dig till flygplatsen.
-Trettio minuter? -Om du inte vill gå.
Åh, vi är redo. Vi är redo.
Bra att Elvis lånade ut den mobiltelefonen till Frank mot allt jag sa till honom.
Vi måste hålla oss fast vid Rosa.
Hallå, hallå, Jimpojk.
Hur går det, mussla?
Vi har letat efter dig längs viken.
Varför?
Tja, vi trodde vi skulle komma och gå med dig.
Du sa i går kväll hur vacker och fredlig det var. Ja.
Detta är mitt barnbarn, Ryan.
Vad i helvete?
Jimmy Blake. Vad händer, brorsan?
Du kan inte vara här!
Hur många har du fångat? Kan jag hämta dem?
Har du någonsin sett en man jonglera fisk?
Håll dig borta från mina saker. Du hör inte hit.
Och han är inte ditt barnbarn.
Jag tror att vi kommer vara här hela dagen.
Ja, lika gärna.
Eftersom buss protesten startar nu..
Ska bli stora problem.
Vad säger du, pojk?
Vi hörde att en grupp av svarta passagerare
planerade en protestera över alla busslinjer ikväll.
Inte på min buss, ska de inte.
Kommer du bort från min plats!?
Bort från min plats!
Okej. Lugna ner dig.
Ha den förbannada bäcken.
-Han var lätt. -Boom.
Gör det inte.
Fröken Parks, enorm klädkris.
Kan du hjälpa mig?
Det är en otäck reva.
Ja, det är det.
Och det finns inget vi britter hatar mer än en klädskris.
Fröken Parks, jag måste gå ut i den kappan i kväll,
och om den är sönder, kommer jag att vara i sådana problem
Kan du ta en titt på det nu?
Dubbeltid julbonus.
Jo, jag har inga samlingar förrän imorgon eftermiddag.
Jag antar att jag kunde passa in dig.
Nu, om du kommer tillbaka strax innan vi stänger...
Jag väntar... medans du arbetar. Håller dig sällskap.
-Jag behöver inte sällskap. -Nej, men min jacka gör det.
Det är mycket värdefullt.
Jag brukar inte tillåta det ur min åsikt.
Tack. Du kommer att göra stor skillnad.
Jo, jag borde börja jobba då.
Låt henne inte komma ur din syn. Jag ska träffas Graham och Ryan.
Kom ihåg, ta Rosa ut härifrån senast 5:40,
för att vara på den bussen i tid.
Jag kom tillbaka från bäcken för detta?
Fyra platta däck och en krossad vindruta.
Vad i helvete hände?
-Ungar. -Jag kan inte köra det.
Åh, nej, du går hem. Vi avbryter rutten.
Så mycket för den protesten. Den här bussen går inte någonstans.
Hörde du det?
Allt vi gör, så är Krasko ett steg framåt.
Han måste ha medvetet krossat den bussen själv.
Vi måste fixa det här.
James Blake måste köra Rosas buss hem i kväll.
Jo, han ger inte upp så lätt.
Ja, inte vi heller.
Ryan, kolla varje busshållplats längs Blakes rutt.
Berätta för de väntande passagerarna att bussen kommer, och de måste vänta.
Okej.
Låt inte någon av passagerarna gå. Bussen måste vara full.
Det måste vara trångt nog, så att Rosa förväntas att flytta.
Okej, förstått. Lycka till.
Nu, Graham.
Tänker du som jag tänker?
Sno och tjuvkoppla en buss från precis utanför depån?
Hoppas att vår vänliga polis inte hör om detta.
Vad i helvete?
Det här är din bussersättningstjänst.
-Jimpojk. -Du igen.
Jag vet att jag bokstavligen kommer överallt. Nu, kom igen. Hoppa in och gör ditt jobb.
Du är redan 18 minuter sen.
Hur vet du det? Vad pågår? Vad hände med den där jävla protesten?
Ingen annan visste någonting om det.
Älska att förklara allt det för dig, men du känner oss britter. Mycket befallande.
Inte benägen att förklara oss för någon.
Så ingen tid för att snacka. Börja bara köra.
Mycket folk komma på den här bussen ikväll.
Förare James Blake bakom ratten, check.
"Busstjänster avstängda." Nej, nej, nej. Krasko.
Har du alltid velat vara en sömmerska?
Nej, jag drömde om att vara lärare.
Men min mormor blev sjuk, sen min mamma,
-så det var skolans slut. -Förlåt för det.
Åh, jag fick mig utbildad. Tog bara längre tid än jag trodde.
-Men du fortsatte. -Alltid.
En utbildning gör dig ostoppbar.
Allt här är en kamp för dig.
Blir du inte trött? Vad håller du på med?
Morgondagens löfte.
När idag inte fungerar, imorgon är vad man har.
Är du gift? Har du ett jobb hemma?
Inte gift och jag är polis.
-Är du polis? -Japp. Börja precis.
Inte där jag vill vara.
-Var är det du vill vara? -Ansvarig.
Amen till det.
Ska du inte sluta?
Om ett jobb är värt att göra är det värt att göras bra.
Men har du inte en buss att ta?
Jag kan alltid gå.
Hej, Dok, jag vill inte vara en alarmist
men den här bussen verkar vara lite tätare än igår kväll.
Nej, det är dåligt.
Vi behöver bussen full. Kom igen, Ryan.
Ursäkta, ursäkta mig. Gamla människor. Bussarna kör fortfarande.
Vi ska gå.
Bussarna kommer, jag lovar. Snälla, vänta bara på bussen.
Du säger inte vad jag ska göra, pojk.
Åh, mannen. Denna plats.
Passagerare ner, vita passagerare ner. Inte bra.
-Jag tror att det borde vara... -Älskar det.
Nu går vi. Jag går ut dig. Betalar dig på vägen.
Åh, jag borde ha vetat. Snygg pojke som blockerar vägen.
Okej då. Det här är på mig.
Kompis, flytta din bil så bussen går igenom. Kom igen, ur vägen.
Nej, du går ur min väg.
Ge upp det bara, vill du? Skär dina förluster.
Du kommer inte vinna ikväll.
Jag har redan. Jag vet vad som ska hända.
Och även om den kommer förbi här,
den bussen är minst tre passagerare mindre av vad det borde vara nu.
Parks kommer inte att bli ombedda att stå, hon protesterar inte
och din sort kommer inte att komma över sig själva.
-Min "sort"? -Ja, din sort.
Stanna på din plats.
Kompis, du lever i det förflutna.
Faktum är att du gillar det förflutna så mycket,
så varför stannar du inte där?
Det fungerade.
Fin en, Ryan. Tack, Ryan.
Flytta bilen, rensa rutten, hitta bussen,
och Rosa Parks kommer att förändra världen. Bra, nu går vi.
Yaz! Ja, ja, hur går det?
Fröken Parks fixade din rock.
Åh, tack, fru Parks. Vackert arbete. Mycket uppskattat.
Du är välkommen, frun.
Stäng inte dörren. Kör inte bort! En annan kommer nu.
Hittade dig. Jag blev precis av med Krasko.
-På vilket sätt? -Jag lånade den här.
Jag tror att jag ställde inställningarna så långt tillbaka som den kan gå.
Han är borta.
Använd dörren för färgade.
En lag är en lag.
Låt oss flytta tillbaka.
Hallå, Dok Rosa är ombord, Blake kör, vi är bra, eller hur?
Vad är det där? Vad gör du?
Räkna platser.
-Har det fungerat? Har vi gjort tillräckligt?
Jag vet inte.
Vi går av vid nästa stopp, eller hur?
Empire Theatre, ja.
Okej, kom igen då. Vi kan gå. Jobb klart. Historien är säker.
-Kom igen då. -Doktor?
Gå inte av, Graham.
Om vi går av finns det tillräckligt med tomma platser för vita passagerare.
Rosa kommer inte att bli ombedd att flytta. Vi måste stanna kvar.
Vi var här. Vi är en del av historien.
Del av historien.
Nej, nej. Jag vill inte vara en del av detta.
Vi måste. Jag är ledsen. Vi får inte hjälpa henne.
Jag behöver de platserna där bakom.
Ni borde göra det lätt för er och låta mig få dessa platser.
Stå upp nu.
Jag tycker inte att jag borde behöva det.
Ska du stå upp?
Nej.
Om du inte står, kommer jag att arrestera dig.
Det kan du göra.
♫ Du är bruten och trött
♫ Att leva livet på en karusell
♫ Och du kan inte hitta kämpen
♫ Men jag ser det i dig Så vi ska gå ut det
♫ Och flytta bergen
♫ Och jag kommer att stiga upp
♫ Jag kommer att stiga som dagen
♫ Jag kommer att stiga upp
♫ Jag kommer att stiga oförskräckt
♫ Jag kommer att stiga upp
♫ Och jag gör det tusen gånger igen
♫ Och jag kommer att stiga upp
♫ Hög som vågorna
♫ Jag kommer att stiga upp
♫ Trots värken
♫ Jag kommer att stiga upp
♫ Och jag gör det tusen gånger igen
♫ För dig, åh, åh, åh
♫ För dig
♫ För dig ♫
På måndag, börjar bojkotten.
Över Montgomery vägrar folk att använda bussarna
som ett svar på Rosas arrestering.
Och på drygt ett år, den 21:e December, 1956,
segregering på bussar i Montgomery avslutades.
Så allt fungerade för henne.
Nej, livet är fortfarande svårt för Rosa.
Hon förlorar sitt jobb, det gör hennes man också.
Det är en kamp. De fortsätter att slåss.
Och i juni 1999,
Rosa mottar kongressmedalj från president Clinton.
Den högsta utmärkelsen som ges till civila,
erkänner henne som en levande ikon för frihet.
Det tog dock så länge. Hela hennes liv.
Ja, det gjorde det.
Men hon förändrade världen.
Faktum är att hon ändrade universum.
Titta på det här.
Asteroid 284996.
Även känd som Rosaparks.
♫ Och vi kommer att stiga upp
♫ Stiga upp som vågorna
♫ Vi stiger upp
♫ Trots värken
♫ Vi stiger upp
♫ Och vi ska göra det tusen gånger igen
♫ För dig, åh, åh, åh, åh, åh
♫ För dig ♫
Vi är hemma!
Vem är du? Hur känner du min dotter?
Någonting händer med spindlarna i denna stad.